Det er helt fantastisk.
Der findes ingen by som den i hele verden.
Det er ikke dit første besøg.
Nej, men jeg kommer her ikke ofte nok.
Kan du forestille dig, hvor smuk byen er i regnvejr?
Forestil dig Paris i 20'erne i regnvejr. Kunstnerne, forfatterne...
Hvorfor altid i regnvejr? Hvad er der dejligt ved at blive våd?
Kunne du forestille dig at bo her, når vi er blevet gift?
Ellers tak. Jeg skal aldrig bo uden for USA.
Hvis jeg var blevet her for at skrive bøger i stedet for -
- at havne i trædemøllen med at lire filmmanuskripter af, -
- så gav jeg gerne afkald på huset i Beverly Hills og swimmingpoolen.
Det var her, Monet boede og malede, bare en halv time fra byen.
Forestil dig at bo her. Vi kunne gøre det, hvis det går godt med min bog.
- Du er forgabt i en dagdrøm. - Jeg er forgabt i dig.
Vi må tilbage til byen. Vi skal spise med mor og far.
- Der har vi jo de kulturelle. - Ikke flere charmerende caféer, tak.
- Sikke en by. - Ja, at besøge.
Jeg ville gerne bo her. Pariserne forstår mig.
Jeg ser mig selv spadsere langs Seinen med en baguette under armen -
- på vej til Café de Flore for at skrive på min bog.
Hemingway sagde: "Paris er en fest for livet".
Trafikken er knap så festlig.
Skål for Johns nye forretningseventyr.
Skål.
- Tillykke. - Tak.
Jeg er glad for fusionen mellem vores virksomhed og den franske.
Men ellers er jeg ikke særligt frankofil.
- John hader deres politik. - De er ikke nogen ven af USA.
Man kan ikke bebrejde dem, at de ikke gik med ind i det cirkus i Irak.
Lad os nu ikke begynde på den diskussion igen.
Din far og jeg må godt være uenige. Det kaldes demokrati.
Din far forsvarer højrefløjen, -
- og jeg mener, man må være så godt som debil...
Men vi respekterer hinandens synspunkter alligevel. Ikke?
- Skal vi tale om bryllupsplanerne? - Ja, lad os gøre det.
Inez?
Paul? Carol?
Du godeste. Hvad laver I her?
- Godt at se dig. - Hej med jer.
Paul og Carol Bates, det er min mor og far.
Og Gil kender I jo.
Du har ikke sagt, I skulle hertil.
Det gik også så stærkt. Paul blev tilbudt at forelæse på Sorbonne.
Det er da fantastisk.
Far er her i forretningsøjemed, og så har vi bare hægtet os på.
- Så må vi da ses. - Vi skal jo så mange ting, men...
Hvad skal I i morgen? Vi tager til Versailles.
- Jeg vil vildt gerne se Versailles. - Men jeg tror, vi skal...
I morgen skal vi spise frokost på Brasserie Lipp.
- Det har jeg da ikke... - Det skal vi.
Jeg havde engang en professor, der havde spist der -
- og set James Joyce. Altså for en evighed siden.
Joyce havde åbenbart bestilt sauerkraut og pølser.
- Var det hele historien? - Det var mere en detalje.
- Vi vil så gerne med til Versailles. - Skønt.
Jeg håber ikke, du er lige så asocial i morgen på Versailles.
Det var jo tydeligt, at du ikke gad tage med.
Det er jo dine venner, og jeg er ikke nær så imponeret af ham, som du er.
Han er genial. Jeg var helt ekset med ham i college.
Han er pseudointellektuel. Bare en lille smule.
Han ville næppe forelæse på Sorbonne, hvis han var pseudointellektuel.
- Du burde lade ham læse din bog. - Hvorfor?
Måske kunne han definere, hvorfor du har så svært ved at få den skrevet.
Det er, fordi jeg er en Hollywood-klamphugger, -
- der aldrig før har prøvet kræfter med rigtig litteratur.
Gil, skat... Bare lov mig en ting.
Hvis bogen ikke slår an, må du holde op med at pine dig selv -
- og vende tilbage til det, du er god til.
Filmselskaberne er jo vilde med dig. Du er efterspurgt.
Vil du ofre alt det for en evig kamp?
Hvorfor skulle du dog gøre det?
Jeg mener, at Ludvig flyttede hoffet hertil i 1682.
Oprindeligt var det en mose. Hvis jeg ikke tager meget fejl, -
- betyder det franske ord "versailles" noget i retning af -
- " et område, hvor ukrudtet er blevet fjernet".
Midtersektionen her -
- er topmålet af fransk klassicisme.
Det er vistnok tegnet af Louis Le Vau, -
- Mansart og Charles Le Brun, mener jeg.
Sådan et sommerhus kunne jeg godt vænne mig til.
Også jeg. Men dengang havde de kun badekar, og jeg er mere til brusebad.
Hvor vil I to slå jer ned, når I er blevet gift?
- I Malibu. - Mener du det?
Jeg stemmer for en kvistlejlighed i Paris, men...
- Som i "La Bohème"? - Der mangler kun tuberkulosen.
Problemet er, han ikke er sikker på, at han kan skrive en roman.
Dine bedrifter er jo ikke ligefrem...
- Men alle elsker dine film. - Manuskripter er nemmere.
- Fortæl dem om din hovedperson. - Jeg vil nødigt tale om mit arbejde.
Du skal ikke afsløre plottet, bare hovedpersonen.
Nej.
- Han arbejder i en kuriosabutik. - Hvad er det?
Sådan en biks, der sælger Shirley Temple-dukker og gamle radioer?
- Hvem gider købe det bras? - Folk, der lever i fortiden.
Folk, der tror, de ville have været lykkeligere i en anden tidsalder.
Hvilken tidsalder ville du hellere have levet i?
Paris i 20'erne. I regnvejr. Dengang var regnen ikke syreregn.
Og der var hverken global opvarmning, selvmordsbombere eller atomvåben.
De sædvanlige rædselsklichéer.
Nostalgi er fornægtelse. Fornægtelse af en smertelig nutid.
Gil er håbløs romantiker.
Han vil hellere end gerne leve i evig fornægtelse.
Den form for selvbedrag kaldes -
- "guldalderforestillingen".
Den fejlagtige tanke, at en anden tid var bedre end den, man selv lever i.
Det er en romantisk fantasi hos folk, der har svært ved at tackle nutiden.
Det er den flotteste, vi har set.
Diamanter på en vielsesring er det helt rigtige.
Selv på bageste række kan de se, når han sætter den på min finger.
Inez, det bliver storslået. Jeg ville bare ønske...
- Jeg vil ikke tale mere om det. - Han er den, du har valgt.
Gil er både intelligent og har masser af succes.
Det vil han jo give afkald på for at bo her.
- Det er tom snak. - Men det gør mig bange.
Dette er Rodins mest berømte statue.
En kopi af den blev opstillet ved hans grav.
Rodin ønskede, at den skulle fungere som hans gravsten.
Det er i Meudon. Han døde vistnok af influenza -
- i 1917, mener jeg.
Sikke en viden, hvad?
Mange af Rodins værker blev influeret af hans kone, Camille.
Ja, hun var en indflydelse, men Camille var hans elskerinde.
Camille? Nej da.
- Rose var hans kone. - Nej.
Jo, de blev gift i deres sidste leveår.
- Jeg tror, du tager fejl. - Modsiger du guiden?
- Ja, det gør jeg. - Jeg er helt sikker, monsieur.
Hun har faktisk ret. Jeg har netop læst en biografi om Rodin, -
- og Rose var hans kone, Camille hans elskerinde.
Hvor har du læst det?
Ligesom dig troede jeg, at det var omvendt. Enhver kan tage fejl.
Far har inviteret jer til vinsmagning i aften.
Det bliver sjovt. Paul er ekspert i franske vine.
- Det siger du ikke? - Jo.
- Har du læst en biografi om Rodin? - Hvorfor skulle jeg dog det?
Jeg vil til hver en tid foretrække californisk vin, -
- men Napa Valley ligger jo 10.000 km væk.
John, du gamle, hvordan går det?
Gil...
Kom. Jeg kan ikke holde den fyr ud.
Skal vi ikke smage på noget mere vin? Hvilken en kunne du bedst lide?
For en sikkerheds skyld må vi hellere smage dem alle sammen igen.
- Hvorfor har du så røde kinder? - Det har jeg da ikke.
Måske er det på grund af de feromoner, du udsender.
- De gør mig vanvittig. - Hold så op.
Sex og alkohol?
Den nærer lysten, men dræber ydeevnen, siger digteren.
- Tal for dig selv. - 61'eren er bare himmelsk.
Det var Paul, der fandt den. Hvad er der galt?
En smule mere garvesur end 59'eren. Jeg foretrækker den lagrede drue.
Carol og jeg skal ud og danse. Vi har hørt om et godt sted. Vil I med?
Nej, ikke for at være lyseslukker, men jeg trænger til frisk luft.
Nej, kom nu.
Men hvis du bare skal sidde og holde øje med nødudgangene...
Jeg deler gerne Paul med dig.
Jeg er meget demokratisk, og Paul danser vidunderligt.
Jeg vil hellere slentre lidt og gå i seng.
- Så kan vi gøre det en anden gang. - Men jeg må godt tage med, ikke?
- Vil du da gerne med? - Ja.
Jeg har vildt lyst til at danse. Vi ses bare hjemme på hotellet.
Jeg skal nok passe på hende. Jeg skaffer en taxi.
- Tag nu en taxi. - Nej tak, jeg går.
- Du farer bare vild. - Jeg går altså.
Skriver han godt? Har du læst hans prosa?
Han vil ikke give nogen lov.
Jeg vil gerne læse hans roman og give den kritik.
- Det ville være perfekt. - Det er nok det, han har brug for.
At få den læst af en anden. Du ville ikke lægge fingre imellem.
- Det gør jeg aldrig. - Det ved jeg.
Problemet er, at han ikke har nogen respekt for andre folks synspunkter.
Undskyld, parlez-vous... Taler I engelsk?
Hotel Bristol?
Kom, hop ind. Kom nu, kammerat.
- Hvabehar? - Kom nu.
Kom med, kammerat. Hop ind.
Jeg tror, I forveksler mig med en anden.
Jeg kan ikke forstå jer. Jeg er en smule beruset.
Er det en gammel Peugeot? Jeg kender en, der samler på den slags.
Kom og få en dram.
- Vi skal til et selskab. - Til et selskab? Okay.
Ræk mig din hånd. Sæt dig ned.
Lad os udforske Paris.
Hvor kører I mig hen?
Det er ikke helt fair, for jeg har allerede drukket en masse rødvin.
Jo, jeg kan godt lide champagne.
- Natten er ung. Drik ud. - Jeg drikker jo.
Drik ud, drik ud, drik ud!
- Du ser vildfaren ud. - Jeg er bare... Er du amerikaner?
Hvis Alabama tæller med som Amerika. Jeg savner hjemmebrændt.
- Hvad bestiller du? - Jeg er forfatter.
- Hvad skriver du? - Jeg er i gang med en roman.
- Jeg hedder forresten Zelda. - Scott, kom herover.
Her er en forfatter fra... hvor?
- Californien. - Scott Fitzgerald.
- Hvad hedder så du, gamle jas? - Gil...
I hedder det samme som...
- Som hvad? - Scott Fitzgerald og...
Scott og Zelda Fitzgerald. Er hun ikke bare smuk?
Jo, jo.
Sikke dog... Sikke dog et sammentræf.
Du er helt tom i blikket. Paf. Lamslået. Bedøvet. Lobotomiseret.
Jeg kan bare ikke lade være med at se på ham pianisten.
Jeg genkender hans ansigt fra et gammelt nodehæfte.
Jeg kunne blive en dygtig sangtekstforfatter.
Jeg kan ikke skrive melodier. Men når jeg hører hans sange, -
- indser jeg, at det ikke er sange, men druk, der er min force.
I den grad.
Men han kan da ikke have skrevet den sang.
Det er jo umuligt.
Hvilken slags bøger skriver du?
Jeg er i gang med en...
Hvor er jeg?
Om forladelse. Kender du ikke værten?
Vi er nogle venner, der holder et lille selskab for Jean Cocteau.
Hør, tager du gas på mig?
Jeg ved, hvad du tænker. Her er kedeligt.
Jeg vil også videre. Lad os tage på Bricktop.
- Jeg keder mig, han keder sig... - Vi keder os alle sammen.
Lad os tage på Bricktop. Hør, om Cole og Linda vil med.
Skal du med, Gil?
Det er en af de bedste beværtninger i Paris. Deres whisky sour er fænomenal.
Vær hilset. Tilgiv mig, jeg har blandet whisky og grappa.
- Herren er forfatter. Var det Gil? - Gil Pender.
Hemingway.
- Hemingway? - Du syntes godt om min bog.
Syntes om? Jeg var vild med alle dine værker.
Bogen var god, fordi den var oprigtig. Det er, hvad krig gør ved mennesker.
Der er intet ædelt ved at dø i mudderet.
Medmindre man dør standhaftigt. Så er det ikke kun ædelt, men også tappert.
Hvad syntes du om min historie?
Storartet skrevet, men den var uforløst.
- Jeg vidste, du ville hade den. - Du er for sart.
Han hader mig.
Gamle jas, du gør det hele meget vanskeligt.
Jeg er anspændt. Jeg bryder mig ikke om at være her.
Hvor skal du hen?
Han skal til Saint Germain. Jeg tager med.
Hvis du skal sidde her og drikke, tager jeg med toreadoren.
Kom tilbage med hende i ordentlig tid.
- Den kvinde vil drive dig til vanvid. - Hun er spændende.
- Og hun har talent. - Hun skifter talent hver måned.
Du har brug for at skrive, ikke for at klatte livet væk.
- Hun brænder dig ud. Er du ikke enig? - Mig?
Sig dog frem, for djævelen. Begår min ven en fejl?
Jeg kender ikke Fitzgerald-parret så godt.
Du er forfatter, du iagttager.
Behøver vi drøfte mit privatliv her?
Hun misunder ham hans talent. Og det er et sjældent talent.
- Kan du lide hans værker? - Hold op.
- Kan du lide Mark Twain? - Jeg må finde Zelda.
Jeg kan forestille mig hende med ham spaniolen.
Må jeg have lov? Jeg er rent faktisk stor Mark Twain-fan.
Jeg vil sågar påstå, -
- at al moderne amerikansk litteratur udspringer af "Huckleberry Finn".
- Bokser du? - Nej.
Jeg mener... Nej, ikke rigtigt.
Hvad er du ved at skrive?
- En roman. - Om hvad?
Den handler om en mand, der arbejder i en kuriosabutik.
Hvad er det?
Et sted, der sælger gamle ting, samlerobjekter. Lyder det rædsomt?
Intet emne er rædsomt, hvis historien er sand, hvis sproget er enkelt, -
- og hvis den formidler mod og standhaftighed.
Hør, må jeg bede dig om den største tjeneste i verden?
Nej, det går ikke.
- Ville du læse den? - Din roman?
Den er 400 sider lang, og jeg vil bare høre din mening om den.
Jeg hader den.
- Du har jo ikke engang læst den. - Er den dårlig, vil jeg hade den.
Og er den god, bliver jeg misundelig og hader den endnu mere.
Men ved du, hvad sagen er?
Jeg har svært ved at lade andre bedømme den.
- Forfattere er konkurrencemennesker. - Jeg skal ikke konkurrere med dig.
Du er selvudslettende.
Sig, du er verdens bedste forfatter. Det er du nu ikke, så længe jeg lever.
- Skal vi afgøre det med næverne? - Nej. Nej, ellers tak.
Jeg vil ikke læse din roman, men jeg vil give den til Gertrude Stein.
Hun er den eneste, jeg tør overlade mine ting.
Vil du vise min roman til Gertrude Stein?
- Giv mig den. - Jeg henter den.
- Hun er tilbage fra Spanien i morgen. - Genialt. Jeg henter den.
Du aner ikke, hvor begejstret jeg er. Det er lige, så mit hjerte hamrer.
Men hvordan? Jeg henter den og kommer tilbage.
Gil, tag det helt roligt.
Klap lige hesten. Det har været en stor aften.
Fitzgerald. Hemingway. Papa!
Vi fik ikke aftalt, hvor vi skulle mødes.
MØNTVASKERI
Godt, du ikke tog med. Du ville have hadet musikken og klientellet.
Men jeg morede mig.
Hvad tænker du på? Du virker fraværende.
Hvis jeg fortalte dig, at jeg tilbragte aftenen -
- sammen med Hemingway og Scott Fitzgerald, hvad siger du så?
Sidder du og drømmer om dine litterære idoler?
Og hvis det ikke var en drøm?
Hvad mener du?
Hvis jeg var sammen med Hemingway og Fitzgerald og Cole Porter...
Så har du nok en hjernesvulst.
Zelda Fitzgerald er præcis, som hun er portrætteret i bøger og artikler.
Hun er charmerende, men voldsomt flagrende, -
- og hun kan ikke fordrage Hemingway.
Og Scott ved, Hemingway har ret, -
- men han er splittet, fordi han elsker hende.
Op med dig. Ikke mere snak, ellers kommer vi for sent.
Jeg tror, jeg bliver her og arbejder på min roman.
- Jeg vil lige pudse noget af. - Det må du gøre senere.
Vi får rabat gennem mors indretningskonsulent. Op med dig.
Se lige de her, Inez.
Ville de ikke være skønne til huset i Malibu?
- Hvad koster de? - Det er et fund til 18.000 dollars.
18.000 dollars for den der?
- Nej, det er i euro, så det er mere. - Nærmere 20.000.
Mere end det.
- Du finder ikke den slags derhjemme. - Hun har ret.
Vi har jo ikke engang fundet et hus endnu, -
- og vi forsøger at holde igen, så jeg ikke behøver at tage skodopgaver.
Man får, hvad man betaler for. Billigt er billigt.
- Skal vi gå tilbage? - Gå? Nej, det regner jo.
Det ville da være dejligt med en gåtur i regnen.
Der er intet dejligt ved at gå i regnvejr.
Husk, vi har inviteret jer ud at spise i aften.
Og efter middagen har jeg en stor overraskelse til dig.
Jeg bryder mig ikke om overraskelser.
Den her vil du elske. Er du sikker på, vi ikke skal gå tur i regnen?
- Sæt dig nu ind. - Så slemt er det da ikke.
Lad os nu bare...
Hvor skal vi hen?
Du huggede maden i dig. Far var ikke færdig med vandbakkelserne.
Glem de vandbakkelser. Nu skal du opleve dit livs eventyr.
- Hvor? - Vær nu tålmodig.
- Hvorfor har du dit manuskript med? - Det får du at se.
Og så vil du tabe både næse og mund.
Du ved, jeg aldrig overdriver, så når jeg siger, det er utroligt...
Jeg forstår det ikke.
Nej, du funderer over, hvorfor jeg har opført mig så mærkeligt.
Om lidt vil det undre dig, at jeg ikke opførte mig endnu mere mærkeligt.
Det her er virkelig...
Jeg ved ikke, hvad du har gang i, men det her er ikke noget eventyr.
Jeg er træt oven på træningen og massagen, så nu tager jeg en taxi.
Lad os vente et øjeblik mere.
Hvis du vil gå rundt og opleve Paris by night, -
- så gør du bare det. Men jeg er i gang med en hammergod bog.
Bare ti minutter mere, så går vi hjem.
Hvis jeg sover, når du kommer, skal du ikke vække mig.
Hvad er det, jeg gør forkert?
Måske har hun ret, og så har jeg brug for lægehjælp.
Du forlod vinsmagningen. Du var beruset, men ikke overdrevent.
Du gik forvildet rundt. Det var her, det skete.
Måske var det en engangsforestilling.
Klokken slog midnat og...
Hallo?
Hej, hr. Hemingway. Jeg hopper lige ind.
Højdedraget skulle erobres. Vi var fire mand.
Fem med Vicente, men han havde fået hånden sprængt af -
- og kunne ikke kæmpe som før, da han var ung og tapper.
Og jorden var mudret af regn og skrånede ned mod vejen, -
- og der var mange tyskere på vejen, og vi udså os den første deling.
Hvis vi angreb præcist, kunne vi forsinke dem.
- Var du bange? - For hvad?
For at dø.
Man kan ikke skrive godt, hvis man frygter døden.
Det er formentlig min største frygt overhovedet.
Det er sket for alle før dig, og det vil ske for os alle.
Har du nogensinde elsket med en pragtfuld kvinde?
Min forlovede er ret sexet.
Når I elsker, føler du så en så uforfalsket lidenskab, -
- at du i det korte øjeblik mister al frygt for døden?
Nej, det sker ikke.
Jeg mener, at uforfalsket kærlighed giver henstand med døden.
Al fejhed kommer af ikke at elske eller af ikke at elske ordentligt.
Og når en tapper mand kan se døden i øjnene, -
- som visse næsehornsjægere eller Belmonte, som i sandhed er tapper, -
- er det, fordi han elsker så heftigt, at døden forvises fra hans tanker, -
- indtil den vender tilbage, som den uundgåeligt vil.
Og da må man elske lidenskabeligt igen.
Tænk over det.
Alice, hvordan fanden går du og har det? Jeg kan se, hun er hjemme.
Dette er Gil Pender, frøken Stein. En amerikansk forfatter, du skal møde.
Godt, du kom. Så kan du afgøre, hvem af os to der har ret.
Jeg fortalte Pablo, at portrættet ikke fanger Adriana. Det er almengyldigt, -
- men savner objektivitet.
Han afbilder hende, så det driver af vellyst. Så pikant, det næsten ulmer.
Ja, vel er hun smuk, men hendes sanselighed er underforstået.
Hvad er dit umiddelbare indtryk af Adriana?
Ualmindeligt henrivende.
Frøken Stein har ret. Man forstår, hvorfor objektiviteten gik fløjten.
Han har skabt en Place Pigalle-tøs, en hore med glubende appetit.
Ja, sammen med dig bag lukkede døre, men vi kender hende ikke på den måde.
Du fælder din småborgerlige dom og gør en glædespige af hende.
Det er nærmere et stilleben end et portræt.
Og din bog, jeg har hørt så meget om? Er det den?
Lad mig se. Har du læst den, Hemingway?
Nej, det overlader jeg til dig.
"Butikken hed 'Svundne Tider' og den handlede med minder.
Det, der for én generation var hverdagsagtigt og tarveligt, -
- var, som årene gik, blevet forvandlet -
- til noget på én gang magisk og camp."
Pragtfuldt.
Jeg bed straks på krogen. På krogen?
Jeg går i gang allerede i aften. Men først har vi to noget at snakke om.
Jeg har ventet på svar fra forlæggeren i to måneder.
Jeg sendte ham den historie, du læste, og fire andre.
Han fik historien og den, jeg havde omskrevet.
Alligevel er der gået to måneder uden et ord.
Bed du virkelig på de første par linjer?
Jeg har altid været draget af fortiden.
Det samme her. Har altid været draget.
Jeg mener selv, jeg er født for sent.
Paris under la belle époque havde været perfekt for mig.
Bedre end nu?
Hele stemningen. Gadelamperne, aviskioskerne...
...hestene med deres vogne.
Og Maxim's dengang.
Du er god til engelsk.
- Nej, jeg er ikke. - Jo, du er.
Hvor længe har du datet Picasso? Gud, det sagde jeg bare ikke...
Det var ikke for at snage. Er du født i Paris?
Jeg blev født i Bordeaux. Jeg kom hertil for at studere mode.
- Men det gider du ikke høre om. - Jo da, fortsæt bare.
Du kom hertil for at studere mode...
Jeg kom i lære hos Coco Chanel -
- og blev forelsket i Paris.
Og forelsket i -
- en mørkøjet, forpint, jødisk-italiensk maler.
Amedeo havde en anden kvinde, -
- men jeg kunne ikke afslå hans tilbud om at flytte ind hos ham.
Det var et skønt halvt år.
Vel ikke Modigliani? Har du boet sammen med Modigliani?
Du spurgte, så jeg fortæller min sørgelige historie.
Braque havde også en anden kvinde.
Mange kvinder.
Og nu er det så Pablo.
Han er endda gift.
Men den ene dag er de sammen, og den næste dag er de ikke.
Jeg forstår ikke, at nogen kvinde kan holde ud at blive sammen med ham.
Du er jo kunstgroupie i en liga for dig selv.
- Ikke noget. Det var bare... - Fortæl mig om dig selv.
- Tja, hvad skal jeg sige? - Er du taget til Paris for at skrive?
Du ved jo nok...
Nu om dage føler mange amerikanere et behov for at flytte hertil.
Er Hemingway ikke en flot mand?
Jeg elsker hans bøger.
Jeg ved det. Jeg er her kun på besøg.
Du må endelig blive her.
Det er en pragtfuld by for forfattere og kunstnere.
Jeg ville også gerne, men det er ikke så ligetil.
Og...
...jeg faldt pladask for din bog.
- Mener du det? - Jeg vil høre resten.
Kunne du virkelig godt lide den? Jeg er stadig ved at finpudse...
Pender! Lad os tage op på Montmartre og få et glas.
Jeg vil gerne drøfte din bog med dig. Hvor kan jeg finde dig?
Jeg vil hellere komme igen, i stedet for at du skal finde mig.
- Vores dør står altid åben. - Tager du med?
Jeg kan desværre ikke, -
- men forhåbentlig ses vi en anden gang.
Det kunne være hyggeligt.
En dag stjæler jeg dig fra ham geniet. Nok er han god, men han er ingen Miró.
Jeg er Gil Pender.
Jeg har mødt Hemingway og Picasso.
Pablo Picasso og Ernest Hemingway.
Jeg er Gil Pender fra Pasadena.
Jeg gik til spejder. Jeg dumpede i engelsk på første år.
Men lille Gil Pender får sin roman bedømt -
- af Gertrude Stein.
Og hende pigen var bare så...
...dejlig.
I skulle være gået med i biografen. Vi så en pragtfuld amerikansk film.
- Hvem var med? - Det kan jeg ikke huske.
Pragtfuld, men forglemmelig. Det lyder som en film, jeg har skrevet.
Jeg ved godt, den var stupid, infantil -
- og dybt utroværdig, men John og jeg kluklo.
- Har vi været dernede? - Har vi?
- Hvornår kom du hjem i går? - Ikke alt for sent.
Mine midnatsgåture gør mig virkelig gavn rent kreativt.
Jeg går nok en tur igen i aften.
- Vi får se. - Ja, vi får se.
- Hvad med dem? - Sikke nogle smukke glasfigurer.
- Ja, det er pragtfuldt. - Nå, du er amerikaner?
- Er du glad for Cole Porter? - Ja, jeg er stor fan.
Jeg føler, jeg er en del af inderkredsen om Linda og Cole.
Det er gas.
- Skøn tekst. Virkelig morsom. - Den er herlig.
Gil? Gil?
- Vi skal videre. - Lige nu?
Vi skal mødes med Paul og Carol til den private rundvisning på museet.
Paul er ekspert i Monet, så du kan sikkert lære en masse.
Okay, lad os være kulturelle.
Farvesammensætningen er fantastisk.
Denne mand var den abstrakte ekspressionismes sande fader.
Nej, det var muligvis Turner.
Jeg elsker Turner, men det her maleri er fuldstændig overvældende.
Så vidt jeg husker, var han to år om at færdiggøre det.
Han malede det i Giverny, hvor han ofte...
Jeg har hørt, at Monet forsøgte...
Jeg vil gerne høre, hvad Paul siger.
Han fik ofte besøg af Caillebotte, som efter min mening er undervurderet.
Her har vi en superb Picasso.
Hvis jeg ikke tager meget fejl, malede han dette portræt -
- af sin franske elskerinde, Madeline Brissou, i 20'erne.
Der bliver jeg nødt til at gå i rette med dig.
Hør nu bare efter. Måske kunne du lære noget.
Hvis jeg ikke tager meget fejl, var det et mislykket forsøg på -
- at indfange en fransk pige ved navn Adriana, -
- hvis jeg husker min kunsthistorie ret.
Hun kom til Paris for at læse til teaterkostumier.
Hun havde et forhold til Modigliani -
- og senere til Braque, som præsenterede hende for Pablo. Picasso.
Men det, man ikke ser i dette portræt, -
- er hendes naturlige skønhed. Hun var tæskelækker.
- Hvad har du røget? - Jeg ser det ikke som et mesterværk.
Det er en småborgerlig gengivelse af, hvordan Pablo ser hende. Så hende.
Han lod sig distrahere af, at hun var et festfyrværkeri i sengen.
- Det er for fedt til mig. - Hvor blev Gil af?
Han arbejder. Han har slentret rundt i Paris' gader.
Han bliver tilsyneladende inspireret af byens lys i natten.
Men det er fint nok, for jeg skal ud at danse med Paul.
Hvor er Carol?
Hun blev lagt i seng af en dårlig østers.
Så vi ses senere. Tak for middagen, far.
Farvel, skat.
- Hvor går Gil hen hver aften? - Han går åbenbart rundt og får idéer.
Du lyder skeptisk.
Jeg har set, hvad han tjener, men af og til tror jeg, han har en skrue løs.
Jeg kunne ikke lide hans udfald mod Tea Party-republikanerne.
De vil bringe landet på ret køl.
De er ikke " skabsfascistoide, hjernedøde zombier".
Jeg tror stadig ikke, det er nogen god ide at få ham skygget.
- Jeg vil vide, hvor han går hen. - Han går da ikke ud at danse.
Du må have mig undskyldt.
- Generer den herre dig? - Jamen goddag igen.
- Jeg håbede, vi ville møde dig her. - Alle tiders selskab.
- Det er dejligt at se dig her. - Tak.
- Gil, vi snakkes ved senere, ikke? - Jo jo. Skønt at se dig igen.
Det er et rent tilfælde. Jeg besøgte Gertrude Stein, som læser min roman.
Og der løb jeg på Archibald MacLeish. Han inviterede mig med herhen.
- Og så sagde han, at du og Pablo kom. - Pablo blev derhjemme.
- Vi kom op at skændes. - Åh nej da.
Du lod til at more dig før, da du dansede med Djuna Barnes.
Var det Djuna Barnes? Så forstår jeg, hvorfor hun hele tiden ville føre.
Er det ikke et skønt sted at holde selskab?
- Det er storslået. - Kun Fitzgerald kan gøre det.
Jeg vil vise dig noget. Kom med mig.
- Hvordan går det med din bog? - Det skrider fremad.
Se lige der.
Den er fra århundredeskiftet. Er den ikke smuk?
Det er min yndlingsepoke. Jeg elsker den tid. Alt var så perfekt.
- Hvor er det skønt at se dig i aften. - Det er også dejligt at se dig.
Er denne lille pariserdrøm ikke bare en fest for livet?
Jeg snupper dig fra den flygtning fra Malaga på en eller anden måde.
Hvem ville du vælge? Belmonte eller mig?
Han står oftere ansigt til ansigt med døden.
Hvis du vælger ham, bliver jeg skuffet, men accepterer det.
Hun har valgt Picasso, men i Pablos verden -
- skal kvinder enten knaldes eller males.
Jeg mener, kvinder er lige så modige som mænd.
Har du nogensinde skudt en rasende løve?
Aldrig.
Vil du vide, hvordan det føles? Har du gået på jagt?
- Har du? - Kun tilbudsjagt.
Sikke en larm. Skal vi finde et sted, hvor vi kan høre, hvad vi selv tænker?
- Farvel. - Hvem vil slås?!
Jeg håber ikke, Pablo og dig skændtes for alvor.
Han er humørsyg og besidderisk. Kunstnere er som børn.
Man forstår godt, hvorfor de vil male dig, -
- for du har et vidunderligt ansigt.
Det er så interessant. Det er simpelthen...
Du er også interessant. På en vildfaren måde.
- Ja, jeg er vel vildfaren. - Fortæl mig mere om din bog.
Min bog er en form for...
Ved du hvad? Jeg er bedøvende ligeglad med min bog i aften.
- Vi skal bare slentre i Paris' gader. - Jeg glemmer helt, at du er turist.
Det tør siges.
Jeg ved aldrig rigtig, om Paris er smukkest om dagen eller om natten.
Man kan ikke vælge. Jeg har et vindende argument for både dag og nat.
Hvordan skal det nogensinde lykkes nogen at skabe en bog, et maleri, -
- en symfoni eller en skulptur, som kan måle sig med Paris?
Det er umuligt.
Hver en gade, hver en boulevard er sin helt egen kunstform.
Tænk, at der i dette kolde, voldelige, meningsløse univers -
- findes et Paris, findes dette lys...
Der sker jo ingenting på Jupiter og Neptun.
Men selv langt ude i rummet kan man se dette lys, -
- caféerne og folk, der drikker og synger.
Det er meget muligt, at Paris er det fedeste sted i hele universet.
Pjat med dig.
Det er pænt af dig, men jeg ville ikke kalde mit vås for poesi.
Selvom det kørte ret godt for mig.
- Ser du noget, du kan lide? - Ja, jeg er tiltrukket af dem alle.
Jeg kan godt lide billige tøser. Det gør mig vel overfladisk.
Da jeg gik på katolsk skole, var der en weekend, -
- hvor min slof og jeg betalte en pige fra Pigalle for at lære os hendes fif.
- Er det rigtigt? - Ja.
Det er godt nok...
Det får jeg svært ved at slå ud af tankerne.
Jeg elsker at gå tur med dig.
- Du er usandsynlig smuk. - Tak.
Er det den, jeg tror, det er?
Hvorfor står hun og stirrer ned i vandet? Åh gud!
- Zelda, hvad laver du? - Jeg vil ikke leve mere!
- Hvad er der galt? - Scott og den smukke grevinde...
De hviskede om mig, og jo mere de drak, desto mere forelsket blev han.
Scott elsker kun dig. Det kan jeg garantere dig for.
- Nej, han er træt af mig. - Jeg ved, du tager fejl.
- Hvordan kan du vide det? - Tro mig, jeg ved det.
- Nogle gange kan man mærke... - Min hud gør ondt.
- Jeg hader mit udseende! - Det må du ikke gøre!
- Værsgo, tag den her. - Hvad er det?
Det er Valium.
- Har du medicin på dig? - Ikke normalt.
Siden forlovelsen har jeg haft panikanfald.
Det går nok over efter brylluppet.
- Jeg har aldrig hørt om Valium. - Det er fremtidens pille.
Du har ikke nævnt, du skal giftes.
Det skal jeg. Men det ligger stadig langt ude i fremtiden.
Held og lykke med bogen og med dit bryllup.
Du ville kunne lide Inez.
Hun har en veludviklet sans for humor, og hun ser godt ud.
Dermed ikke sagt, vi er enige om alt, men...
Men de vigtigste ting.
Ja, eller... Nok nærmere de små ting.
Der kan være en kløft mellem os, når det gælder de vigtige ting.
Hun vil gerne bo i Malibu og have mig til at arbejde i Hollywood.
Men i hvert fald kan vi begge to lide...
...indisk mad. Altså ikke al indisk mad, men pitabrødene.
Vi kan begge to lide pitabrød. De hedder vistnok naan.
- Jeg må gå nu. Pablo savner mig nok. - Jeg følger dig hjem.
Nej, drik du bare færdig. Jeg bor lige om hjørnet.
- Jeg kan da ikke... - Jeg vil helst være lidt alene.
Men tak for i aften. Farvel.
Vi mødtes tidligere på aftenen.
Til selskabet.
Dalí. Si?
- Ja. - Dalí!
Jeg kan godt huske dig.
Tak.
Nå...
Jeg elsker sproget, det franske.
Tjenerne? Nej.
Holder du af næsehornets form?
Næsehornets? Det har jeg aldrig rigtig tænkt over.
Jeg maler næsehorn. Jeg maler dig.
Dine triste øjne.
Og store læber, som smelter over det varme sand.
Med én tåre.
Ja, og i din tåre, et andet ansigt.
Kristi ansigt, ja.
Og næsehornet.
Ja, jeg ser nok trist ud. Jeg er havnet i -
- en meget forvirrende situation.
Der er de jo. Luis!
Mine venner.
Det er señor Buñuel.
Buñuel og monsieur Man Ray.
Man Ray? Du godeste.
Det er Pender. Pender!
- Det er jo... - Penderrrr!
Og jeg er Dalí.
Det må du huske.
Pender er havnet i en forvirrende situation.
Det lyder så skørt.
I vil tro, jeg er fuld, men jeg må bare sige det til nogen.
Jeg er fra en anden tid. En anden epoke. Fremtiden.
Jeg er kommet hertil fra det tredje årtusinde.
Jeg satte mig ind i en bil og gled gennem tiden.
Fuldstændig korrekt. Du er i to verdener.
Det ser jeg ikke noget mærkeligt i.
Du er også surrealist. Men jeg er en almindelig fyr.
I ét liv er jeg forlovet med en kvinde, jeg elsker.
Tror jeg nok... Det håber jeg sgu. Jeg skal giftes med hende.
Næsehorn elsker -
- ved at bestige hunnen.
Men er der forskel...
...på skønheden af de to...
...næsehorn?
Er der en anden kvinde?
Ja, Adriana. Og...
Jeg er meget tiltrukket af hende. Hun er voldsomt dragende.
Problemet er bare, at andre mænd, -
- store kunstnere, genier, også drages af hende.
Og hun drages vistnok af dem.
En mand, som er forelsket i en kvinde fra en anden tid.
- Jeg ser et fotografi. - Jeg ser en film.
Jeg ser et uoverstigeligt problem.
Jeg ser et næsehorn.
Fik du arbejdet i går aftes?
Måske er min bog for realistisk.
Måske skal jeg bare lade fantasien gå amok -
- og ikke altid være så skidelogisk.
Hvorfor ser du altid godt ud om morgenen?
- Nej nej, vi skal i tøjet. - Kom nu her.
Jeg har knoklet som en gal.
Men jeg kan ikke modstå dig, når du ser så skøn ud om morgenen.
Paul sagde, vi skal på landet.
Han inviterer os på frokost på en skøn lille kro.
Men hvis du ikke har lyst, så bare lad være.
Men jeg vil ikke gå glip af det.
Hejsa!
Jeg har lige et hurtigt spørgsmål om Rodin.
Jeg har hørt, at han både elskede sin kone og sin elskerinde.
Men er det muligt at elske to kvinder på samme tid?
Han elskede dem begge to, men på forskellig vis.
Det er meget fransk.
I er bare langt højere udviklet på det område, end vi er.
Kan du huske mig? Jeg var i den gruppe, der...
Ja, du var i gruppen med den pedantiske herre.
Pedantisk. Ja, det er et meget rammende ord.
DETEKTIVBUREAU
Her er et billede af ham. Jeg vil vide, hvor han går hen hver nat.
- Hvad mistænker De? - Han er forlovet med min datter.
Jeg vil sikre mig, at hun træffer det rette valg.
- Diskretion er naturligvis vigtigt. - De er kommet til rette sted.
Monsieur Tisserant vil personligt holde øje med herren -
- og aflægge rapport om, hvor han befinder sig om natten.
Tak, fordi du stoppede.
- Gil Pender. - Tom Eliot.
Tom Stearns Eliot? T.S. Eliot? T.S. Eliot?
"Prufrock" er nærmest mit mantra. Undskyld, undskyld...
Der, hvor jeg kommer fra, gør folk deres liv op i skefulde kokain.
Frøken Stein?
Pender, jeg er færdig med din bog. Vi er lige midt i en personlig krise.
- Skal jeg komme tilbage senere? - Nej, det er ikke hemmeligt.
Adriana har forladt Pablo og er fløjet til Afrika med Hemingway.
Han tog hende med på jagt, men hun vender tilbage.
Lyden af hyæner, når man sover i telt, -
- driver en til vanvid. Kilimanjaro er ikke Paris.
- Tog han hende med til Kilimanjaro? - Angående din bog...
Den er yderst usædvanlig. Der er nærmest tale om science fiction.
Alle frygter jo døden og betvivler deres plads i universet.
Kunstneren må ikke bukke under for fortvivlelsen, -
- men skal finde et middel mod tomheden i dette liv.
Du har en klar og levende stemme. Du skal ikke være så defaitistisk.
Gil skal tage sin habit med, for vi skal ud og spise fint i morgen aften.
Gil tager ikke med til Mont Saint-Michel.
Hvorfor ikke? Det forstår jeg ikke.
Fordi han omskriver omskrivningen. "Picasso forlod aldrig sit atelier."
Jeg sagde, han intet har til fælles med Picasso. Han gloede bare på mig.
Han går glip af en skøn weekend.
Har du noget Cole Porter?
Hej.
Dig kan jeg godt huske. Han var din ven.
Cole Porter? Ja. Og glem ikke Linda. Hun var også en god ven.
- Det er bare gas. - Ja. Du er lidt for ung.
Du virker nu også lidt for ung til at kende hans musik så godt.
Det er, fordi han skrev mange sange om Paris.
Var han forelsket i din hjemby eller noget i den dur?
- Er du fra Paris? - Ja, monsieur.
"Ja, monsieur."
Du må gerne kalde mig Gil.
- Hvad skylder jeg dig? - For den her?
Kan du oversætte det her?
Taler du overhovedet engelsk?
Nå, okay. Tak.
"At Paris findes, og nogen vælger at leve -
- noget andet sted i verden, vil altid være mig en gåde."
"Middag med Pablo og Henri Matisse."
"Pablo er den største kunstner af de to, men Matisse er den største maler."
"Paris om sommeren."
"Hvordan må det ikke have været at sidde over for sin elskede -
- på Maxim's i stedets...
...bedste tid?"
"Jeg er forelsket i en amerikansk forfatter."
"Han hedder Gil Pender."
"Jeg har hørt om at blive ramt af lynet, og nu skete det for mig."
"Jeg ved, at både Picasso og Hemingway er forelskede i mig, -
- men af en eller anden...
...uforklarlig årsag i mit hjerte -
- er jeg tiltrukket af Gil."
"Måske fordi han virker naiv og beskeden."
"Som altid i dette triste liv -
- skal han giftes med en kvinde, der hedder Inez."
"Jeg havde en drøm, hvor han kom til mig med en lille gave."
"Det var øreringe. Og så elskede vi."
Øreringe!
Hvad i alverden laver I her?
Far fik smerter i brystet.
Det er bare bøvl med fordøjelsen.
- Vi tager ingen chancer. - Han blev opereret for tre år siden.
De satte bare en ballon ind.
Jeg har brug for hotellets læge. Værelse 728.
- Nej, ikke nogen læge. - Hvorfor er du så fin i tøjet?
Mig? Det er jeg da ikke. Jeg har bare siddet og skrevet lidt.
Tager du pænt tøj og duftevand på, når du skriver?
Nej, men jeg tog lige et hurtigt bad.
Jeg tænker så godt under bruseren. Det sætter de små grå i gang.
Vi var halvvejs, da far blev bleg som et lagen.
Det var uhyggeligt, så vi vendte straks om.
Ja, det var I da nødt til. Er der noget, du trænger til?
Du har farve i kinderne nu, men jeg er jo ikke læge.
Det er nok bare den bøf bourguignon.
- Hvad er det? - Hvor?
- Det i din hånd. - Ikke noget.
Det er en gave.
Nej, det er det ikke. Jo, men...
- Pour moi? - Ja. Det er bare fra loppemarkedet.
- Må jeg åbne den? - Nej, det er jo det! Jeg vil...
Den er til en særlig middag, som jeg vil give dig den ved.
Er det et smykke? Jeg håber, du har ramt min smag, -
- for den der månestenshalskæde...
Jeg troede, du var glad for månesten. De er underspillede og elegante.
- Det siger du jo altid. - Billigt er billigt, siger jeg altid.
Jeg har aldrig haft den på. Når du ser den, vil du forstå hvorfor.
Nu er alle pludselig ude med riven efter månesten.
De er jo lidt simple.
- Jeg troede, du elskede simpelhed. - Problemet er, at de er for simple.
Der kan man bare se. For simple.
Hvor er mine perleøreringe?
Tog du dem med? Jeg kan ikke huske, du pakkede dem.
Jo, jeg har brugt dem her.
- Så må du have tabt dem. - Begge to? Jeg har huller i ørerne.
Jeg har sagt, du skal lægge alt i hotellets boks.
- Tror du, det var stuepigen? - Det er det altid.
- Jeg så dem her i morges. - Meld tyveriet med det samme.
Hun var så næsvis, da jeg bad hende rede sengene om.
Man beskylder ikke bare folk for tyveri.
Jeg vil gerne melde et tyveri. Vær venlig at sende hoteldetektiven herop.
- Sådan kan man da ikke behandle folk. - Jo, hvis de har stjålet noget.
- Jeg har aldrig brudt mig om hende. - Hun var da sød. En frisk pige.
Du holder altid med tjenestefolkene. Far siger også, du er kommunist.
Jeg er doktor Gerard.
- Vil du have mere vand? - Jeg har det fint, tak.
Han har fået en ballonoperation.
Se! Er det de her? Jeg ved ikke, om...
- Hvor fandt du dem? - De lå ude på badeværelset.
- På badeværelset? - Ja, ved håndvasken.
- Hvorfor fanden lå de der? - Det ved jeg da ikke.
Måske tabte du dem...
...og så har stuepigen samlet dem op og lagt dem et sted, -
- hvor vi ville få øje på dem. Meget betænksomt.
- Dem ville jeg aldrig tabe. - Men de er ikke blevet stjålet.
Pender! Jeg har lige fortalt Matisse, vi vil købe et af hans nye malerier.
500 franc er en rimelig pris.
500 franc for en Matisse? Ja, det lyder meget rimeligt.
- Må jeg måske købe seks-syv... - Hvad har vi her?
Jeg har omskrevet de første par kapitler.
Fortæl mig, om jeg er på rette spor. Det er en stor hjælp.
Bare læg den her.
- Har du hørt fra Hemingway? - De kom hjem for flere dage siden.
Rejsen var ingen succes. Det er forbi. Også med Picasso.
- Hun er hos Deyrolle. Alene. - Alene?
En af de gale, surrealistiske malere skal giftes. De holder det i butikken.
Hun bliver glad for at se dig.
- Hvad laver du her? - Jeg kom for at finde dig.
- Gjorde du det? - Måske er det her helt i skoven.
Men som forfatter er jeg god til -
- at opfange stemninger mellem folk, især når det gælder kvinder.
Og jeg fornemmer, at du måske har nogle komplicerede følelser...
...for mig.
Skulle du ikke giftes?
Det hele er lidt uafklaret lige nu. Jeg aner ikke, hvor det lander.
Er der et mere roligt sted, hvor vi kan snakke?
- Ja da. - Kom.
Hr. Buñuel.
Jeg har en god idé til en film. Nogle mennesker er til middagsselskab.
Men når middagen er forbi, kan de ikke forlade rummet.
- Hvorfor ikke? - De kan bare ikke komme ud ad døren.
Men hvorfor?
Når de tvinges til at være sammen, -
- skrælles det civiliserede lag af, og så står man tilbage med -
- det, de i virkeligheden er. Dyr.
Hvorfor kan de ikke bare gå?
Tænk over det. Måske står du en dag og barberer dig og kan se idéen i det.
Men hvad er det, der holder dem i rummet?
Hvad laver du?
Det ved jeg ikke.
Men mens det stod på, føltes det, som om jeg var...
...udødelig.
- Alligevel ser du trist ud. - Fordi livet er alt for gådefuldt.
Sådan er den tid, vi lever i.
Alting går så hurtigt, -
- og livet er larmende og indviklet.
Ja, men jeg har altid handlet logisk. Jeg er aldrig gået helt amok.
Jeg blev her ikke, første gang jeg besøgte byen.
Jeg kastede mig ikke ud i at prøve at blive forfatter.
Jeg tænkte bare: " Jeg kan skrive manuskripter i Hollywood."
Jeg vil bare...
Jeg har bare lyst til at skride fra det hele.
Værsgo.
De er... enestående.
Kom, tag dem på.
Hvor er de smukke.
Se der.
Gud, hvor er her smukt! Det er helt utroligt.
Jeg har set billeder af det, men nu er jeg i la belle époque.
Jeg aner ikke, hvad der sker for den her by.
Jeg må sende en tak til handelskammeret.
Tak.
Ja, avantgarde.
Første gang vi mødte hinanden, fortalte jeg dig om stedet her.
Og om la belle époque. Og nu er vi her.
Jeg har simpelthen sådan en følelse af...
Jeg kan slet ikke begribe, hvor heldig jeg er.
Og jeg ved præcis, hvor jeg vil hen nu.
Du fører an.
Se!
Du almægtige. Pablo er meget stor beundrer af ham.
Jeg må hilse på ham. Kom med, jeg er nervøs.
Vi ved, han er ensom. Han vil sikkert gerne have selskab.
Okay, vi gør det.
Monsieur Lautrec?
Han spørger, om vi vil sætte os.
Jeg forstår da en smule fransk og hans gestikulation.
Ja, jeg er amerikaner.
Jeg er også vild med Deres tegninger.
- Paul Gauguin. - Er det ikke spændende?
Se hans skitse. Ingen kan tegne sådan nu om dage.
- Hverken Picasso eller Matisse. - Fantastisk. Parlez-vous anglais?
Jeg er god til engelsk.
Degas og jeg talte om, hvordan denne...
Han siger, at denne generation er indholdsløs og fantasiforladt.
Man skulle hellere have levet under la Renaissance.
Nej. Det er det her, der er guldalderen.
Han bad Degas præsentere dig for sin ven Richard.
Han søger en, der kan kreere kostumer til den nye ballet.
Balletkostumer? Åh gud...
Jeg bor her slet ikke. Jo, det gør jeg, men ikke...
Gå ikke i for mange detaljer. Vi er kun på gennemfart.
Må jeg lige tale med dig?
Gauguin gik straks i gang med at bage på dig.
Lad os aldrig tage til 20'erne.
Lad os blive her. Det er begyndelsen på la belle époque.
Det er den smukkeste tid, Paris nogensinde har oplevet.
Hvad så med 20'erne og charlestonen? Hvad med Fitzgerald og Hemingway?
Jeg elsker dem.
Men det er jo nutiden. Den er så kedelig.
Kedelig?
Det er ikke min nutid. Jeg er fra 2010.
Hvad mener du?
Jeg aflagde jer en visit, ligesom vi aflægger 1890'erne en visit nu.
Gjorde du?
Jeg forsøgte også at undslippe min nutid og finde en guldalder.
Du mener da vel ikke, at 20'erne er en guldalder?
For mig er de.
Jeg er fra 20'erne, og jeg siger dig, at guldalderen er la belle époque.
Se bare dem. Renæssancen var guldalderen for dem.
De ville forlade la belle époque for at kunne male sammen med -
- Titian og Michelangelo. Og de forestillede sig sikkert, -
- at livet var bedre på Kublai Khans tid.
Jeg har et klarsyn nu, -
- som forklarer den frygt, jeg oplevede i min drøm.
- Hvilken drøm? - Jeg havde mareridt forleden nat.
Jeg var løbet tør for Zithromax. Tandlægen havde ikke noget Novocain.
Forstår du, hvad jeg mener? Folk her har slet ikke antibiotika.
Hvad fabler du om?
Hvis du bliver her, og det her bliver din nutid, -
- vil du snart forestille dig, -
- at det var en anden tid, der var guldalderen.
Sådan er det med nutiden. Den er utilfredsstillende, -
- fordi livet er utilfredsstillende.
Det er problemet med forfattere. I er så fulde af ord.
For mig handler det om følelser.
Og jeg vil blive her og opleve Paris' mest storslåede tid.
Du valgte at forlade Paris, og du fortrød det.
Ja. Det var en skidt beslutning, men jeg traf dog et bevidst valg.
Det her virker bare vanvittigt. Det fungerer ikke.
Hvis jeg skal gøre mig håb om at skrive noget fornuftigt, -
- må jeg gøre op med mine illusioner.
Og tanken om at være lykkeligere i fortiden er formentlig en af dem.
Betyder det så farvel, Gil?
Farvel.
Jeg har læst den redigerede udgave, og du er bestemt på rette vej.
Bliver resten lige så god, har du skabt noget stort.
Jeg tog dine råd til efterretning, -
- så det glæder mig, at jeg gør fremskridt. Det betyder meget.
Hemingway har også læst den.
Han mener, det vil blive en fin bog, men han havde et enkelt forslag.
Han tror ikke på, at hovedpersonen ikke fatter, -
- at hans forlovede har en affære for øjnene af ham.
- Med hvem? - Med ham den pedantiske.
Det kaldes fornægtelse. Tak.
Du må være vanvittig. Paul og jeg?
- Hvor har du den sindssyge ide fra? - Fra Ernest Hemingway.
Han regnede det ud, og det giver mening.
- Nu driller din hjernesvulst igen. - Hemingway er ikke et drømmesyn.
Det gælder også Fitzgerald og Gertrude Stein og Salvador Dalí.
- Bortset fra at de er døde! - Fortiden er ikke død.
Den er ikke engang forbi. Det sagde Faulkner. Han havde ret.
- Ham mødte jeg også. - Du er skingrende sindssyg.
Jeg er både jaloux og tillidsfuld. Det kaldes kognitiv dissonans.
Fitzgerald fortalte mig om det. Mig kan du narre, men ikke Hemingway.
Du er jo en galning. Okay. Ja, jeg gjorde det!
Jeg var sammen med Paul et par gange.
Fordi han er romantisk og taler fransk, og du arbejdede konstant.
Måske skyldtes det byens kiksede charme, men lær at leve med det, Gil.
Du kan bearbejde det, når vi kommer hjem.
Jeg tager ikke tilbage.
- Hvabehar? - Jeg bliver her.
Og det er ikke på grund af din affære. Paris er Paris.
Hvad os to angår, er det tydeligt, at vi ikke passer sammen.
Hvad?
Hvad i alverden er det, du fabler om?
- Skal I med ned og svømme? - Vi går fra hinanden.
- Gil vil flytte til Paris. - Jeg sagde det jo.
- Hvad foregår der? - Jeg bliver i Paris, fordi...
Fungerer det ikke, flytter jeg tilbage, men indtil videre, ja.
Sammen med hvem? Alle dine sindssyge, usynlige venner?
- Mor havde ret. Du har en skrue løs. - Det var mig, der sagde det.
Din hovedperson sælger gamle proppistoler -
- og påklædningsdukker... Helt ærligt!
Det er ikke for at spille martyr, men du får det bedre uden mig.
- Det gør vi i hvert fald. - Gør det endelig.
Gå omkring i gaderne, og svøm hen over byens lys og hustage.
Farvel, Inez.
Hils Trotskij fra mig.
Ved du hvad?
Jeg satte en privatdetektiv på ham. Jeg vidste, han havde noget lusk for.
Gjorde du?
Han så ham stige ind i en bil ved midnat hver aften og fulgte efter ham.
- Hvad skete der så? - Aner det ikke.
Detektiven er forsvundet.
- Hvad skylder jeg æren? - Jeg er faret vild.
- Jeg må være drejet forkert. - Vagter! Vagter!
Af med hans hoved!
Hejsa.
Godt at se dig. Hvad laver du her?
Jeg har været ude at spise med nogle venner. Jeg bor her.
- Hvad laver du selv her? - Jeg er bare ude at gå en tur.
Jeg har faktisk besluttet at flytte til Paris.
- Jeg ved, du bliver vild med det. - Er du sikker?
- Jeg tænkte faktisk på dig forleden. - Gjorde du det?
Min chef har fået en ny plade med Cole Porter-sange.
Og så kom du til at tænke på mig.
Sådan kan jeg godt lide at blive husket. Er du på vej hjem?
- Ja. - Må jeg følges med dig?
Eller byde dig på en kop kaffe? Nu begynder det at regne.
Pyt med det. Jeg har ikke noget imod at blive våd.
- Mener du det? - Ja.
Paris er allersmukkest i regnvejr.
Det er det, jeg altid har sagt. Jeg kunne ikke være mere enig.
Den er altså smukkere.
- Jeg hedder forresten Gabrielle. - Gil.
- Hyggeligt at møde dig. - Sikke et smukt navn.
Oversættelse: Thøgersen og Hollnagel Scandinavian Text Service 2011